Zulbizaar

Zulbizaar je nejstarší, největší a nejbohatší ze trpasličích měst v Dračích horách. Říká se, že zde trpaslíci poprvé uviděli oblohu, když se prokutali na povrch. Zulbizaar byl dlouho pouze dolem na cín, železo, stříbro a kobalt a těžebním táborem pro jakési město hluboko pod povrchem, ale když byla poblíž Zulbizaaru odhalena eterniová žíla, stal se velkým a bohatým městem, do nějž brzy ze svého původního sídla přesídlil král a stalo se tak plnohodnotným trpasličím městským státem.

Většina ložisek kolem Zulbizaaru je již dávno vyčerpaná, ale eternium a železo se stále těží. Zároveň pod Zulbizaar spadá mnoho menších těžebních osad a táborů, takže Zulbizaar produkuje i měď, antimon, cín, zinek. Zulbizaarští slévači jsou pověstní a v Zulbizaaru se dělají různé bronzové, mosazné a další výrobky. Velmi známá je zulbizaarská zvonovina, jejíž přesné složení je výrobním tajemstvím. Zvony ze Zulbizaaru jsou považovány za nejkvalitnější a mají nejlepší zvuk.

Zulbizaar vyniká mezi trpasličími městy ještě jednou skutečností. V Zulbizaaru je běžné otroctví, které jinak trpaslíci považují za nečestné. Stále sice nemůže být otrokem trpaslík, ale lidští, skřetí, trollí a obří otroci jsou naprosto běžní, elfí už méně. Jsou zpravidla využíváni pro práci v dolech, zejména čerpání vody, udržování v chodu jeřábů a důlních výtahů, tlačení vozíků, výjimečně i kutání méně vzácných kovů. V Zulbizaaru platí, že svobodný občan může být pouze trpaslík, proto osvobození otroci jsou zároveň vyhnáni z města. V Zulbizaaru lze tedy potkat pouze trpaslíky, otroky a případné posly, kupce či diplomaty.