Drahé kovy

Stříbro
Stříbro je vysoce ceněný kov, který má více využití.

V některých zemích se stříbrné mince používají jako platidlo. Tak tomu bývalo ve Scalliadě, kde později převládl horathijský zlatý. Dále se stříbrnými mincemi platí částečně v Nordenii, i když velká část tamních obyvatel preferuje výměnný obchod, a také v Shangu.

Dále se ze stříbra zhotovují různé šperky a ozdoby, v čemž zvlášť vynikají elfí stříbrníci, obdoba zlatníků u jiných ras.

A také je samozřejmě nenahraditelné pro svou sílu odpuzovat nemrtvé a lykantropy. Zhotovují se z něj i zbraně, které jsou extrémně účinné proti nemrtvým, lykantropům a také proti většině upírů. Stříbrem zraněný nemrtvý většinou rychle umírá a i kdyby ne, tak rána se mu nikdy nezahojí. Lykantropové jsou na tom s rezistencí trochu lépe, ale ne o moc. U upírů zaleží na tom, o jaký druh upíra se jedná.

Zlato
ke

Mithril
Je nejběžnějším ze vzácných kovů. Nejvíc se používá na zbraně, ale občas se z něj vyrábějí šperky či dekorativní předměty.

Je to extrémně lehký kov, vahou se s ním dá srovnávat jen thenil. I když práce s mithrilem není příliš težká, tak předměty z něj jsou celkem drahé, protože mithrilové žíly se většinou nacházejí velmi hluboko a skoro všechny doly vlastní trpaslíci.

Naprostá většina trpasličích měst byla postavena nad mithrilovými doly, protože taková naleziště jsou většinou ohromná a obyčejně je mohou těžit stovky až tisíce let.

Thenil
Thenil patří mezi běžnější z ušlechtilých kovů. Je velmi lehký a má nápadnou namodralou barvu. Je oblíbený kováři a slévači, protože se dobře mísí s jinými kovy, zejména železem, a i malý podíl dodá předmětu výrazně lepší vlastnosti a charakteristický namodralý nádech.

Ve šperkařství je velmi oblíbené modré zlato, což je zlato s příměsí thenilu.

Thenil se, ať už jako čistý kov nebo jako příměs do železa, používá na zbraně, zbroje a kvalitní nářadí. Je-li použit jako příměs do železa, chrání ho poměrně účinně před rzí.

Thenil je těžen v dolech lidmi, trpaslíky, skřety, elfy a dalšími. Největší známá ložiska leží v Darmánii a v Nordenii.

Zeltuin
napíšu - saurusáci

Adamantium
Adamantium je kov, který má hlavní využití jako materiál na výrobu zbraní a zbrojí, ovšem někteří špičkoví řemeslníci a umělci používají také adamantiové nářadí. Adamantium je celkem těžké, asi jako železo. Je to kov, který je vzácnější než mithril, ale práce s ním je nejjednodušší ze všech drahých kovů, přinejmenším zahorka. Zastudena se s adamantiem pracuje špatně, protože je neuvěřitelně tvrdé - takže se špatně brousí či jinak obrábí. Cena adamantiových výrobků je vysoká hlavně kvůli jeho vzácnosti a skvělým vlastnostem kovu, který je běžnými způsoby skoro nezničitelný.

Adamantium vyniká tvrdostí, kvalitní rydla a brousky zejména na drahé kameny se proto někdy dělají právě z adamantia.

Nejlepší pádné zbraně se kovají z adamantia, protože je nejtěžší ze vzácných kovů a kvalitou se od eternia neliší až tak drasticky.

Adamantiové zbraně se skoro nedají brousit, protože je to kov velice tvrdý. Na druhou stranu se ostří prakticky neopotřebováná. Kovář, který potřebuje nabrousit adamantiovou zbraň, ji zpravidla zahřeje ve výhni, aby se stala tvárnější, a brousí ji zahorka.

Eternium
Nejcennější kov používaný k výrobě zbraní a zbrojí. Je velmi vzácné, a žíly se nacházejí hluboko pod povrchem. Z toho důvodu všechny eterniové doly vlastní trpaslíci, protože nikdo jiný tak hluboko dolovat neumí, a to ani skřeti.

Trpaslíci si velmi dobře uvědomují cenu eterniové žíly a tak nad takovým dolem vždy postaví pevnost, aby nikoho nenapadlo se jí zmocnit. Eternium je docela lehký kov, je o něco těžší než mithril. Zárověň je extrémně tvrdé a pružné. Umějí s ním pracovat jen ti nejlepší kováři, což jsou z naprosté většiny trpaslíci.

Cena eterniových předmětů je ohromná, je znám případ, kdy jeden šlechtic zaplatil za eterniovou plátovou zbroj svým hradem.

Pro svou malou váhu se tolik nehodí na pádné zbraně, jako sekery, palcáty a válečná kladiva. Proto se nejlepší pádné zbraně dělají z adamantia, eterniem jsou pak jen potažené, většinou jen na nejdůležitějsích místech.

Angelium
Angelium je kov, který se často ani neuvádí mezi drahé kovy a pro neznalé lidi je jeho existence pouhou legendou. Je extrémně vzácný, jeho naleziště prakticky neexistují, a sečtená váha všech předmětů z angelia na Gaeu se odhaduje na jeden cent.

S angeliem dokáží pracovat jen ti nejzručnější elfí stříbrníci a kováři, a to jsou z většiny vznešení elfové, kteří jsou tak vzácní, že je normální člověk většinou za celý život nespatří. Kov je speciální v tom, že předměty z něj mají různé magické schopnosti podle vlivů, které na kov působily při zpracování. Např. kdyby helma z angelia byla při výrobě vystavena extrémním teplotám, tj. větším, než v běžní kovářské výhni, tak může svého nositele chránit před ohněm a vysokými teplotami. Ovšem také existuje mnoho vlivů, které nejsou tak očividné; co se stane s angeliem, které se chladí vínem místo vodou, které se zpracovává jen za měsíčního světla, kterému se při zpracování hraje na flétnu - to vše a mnoho dalšího se musí zručný kovář angelia naučit.

Angeliové předměty často mají vlastnosti, o kterých ani jejich kovář nic netuší a které se mohou projevit až v nějaké konkrétní situaci a někdy vůbec ne. Tyto vlastnosti jsou způsobeny okolnostmi při zpracování, kterých si kovář nevšiml - mouchy, která zahynula ve výhni, kapky krve, která ukápla na kov když se kovář při práci škrábnul, kouzla, které seslal někdo ve vedlejší místnosti, vzteku, který cítil někdo, kdo šel okolo kovárny.

Málokdo například ví, že magický náhrdelník, který je jedním z odznaků moci horathijských císařů, sám o sobě magický není. Všechna jeho moc pochází z jednoho angeliového článku ozdobného řetězu, na kterém je zavěšen.

Vznešení elfové si dělají nárok na většinu světového angelia. Když se dozvědí, že se nějaké, ať už v neopracovaném stavu nebo jako předmět, nachází v rukou někoho, kdo ho podle nich není hoden, tak se ho snaží získat pro sebe. Vyšlou jednoho, vyjímečně dva rytíře, kteří mají za úkol angelium vrátit do rukou vznešeným elfům. Život vznešeného elfa je ale pořád víc ceněný, což znamená, že takový rytíř nesmí vážně riskovat svůj život.